- Käykös vihreä tee, Hillary? - Kiitos.
Kun viimein pääsin New Yorkiin ja halusin tulla toimeen omillani...
Luulin sen tarkoittavan tarjoilemista tai keikkatöitä Bronxissa-
- mutta se tarkoittikin osa-aikaista seksityötä keskikaupungilla-
-ja kuule...
En ole koskaan ollut onnellisempi.
En ymmärrä. Tulit tänne kirjoittaaksesi.
En ymmärrä, miten toisten palveleminen olisi auttanut siinä.
Sen suhteen me kaikki erehdymme.
Uskomme, että kirjailijan elämä on vailla häiriöitä.
Se tarkoittaa hiljaisuutta, omaa huonetta. Ei, ei. Paskapuhetta.
Sellaista oletamme mieskirjailijoiden elämän olevan.
Se voi johtaa kamalaan solipsismiin. Enkä mainitse nyt nimiä.
En koskaan. Martin vitun Amos.
Woody Allen, Saul Bellow.
Jos miehille annetaan heidän vaatimansa tila, työ kärsii.
Yllättävää. Luulin tavoittelevani hetkeä, jolloin muu katoaa-
- ja olisin vain yksin ja voisin uppoutua ajatuksiini.
Sehän on ihan kukkua. Voitko edes kuvitella sellaista?
Voitko?
En ole äiti. Ja siihen on syynsä.
Lapsettomuus on naiskirjailijan luonnollinen olotila.
Kirjoita se ylös ja totu ajatukseen.
Sanovat, että lapset tekevät osaksi maailmaa.
Inhottavaa. En minä sellaista tarvitse nähdäkseni ympärilleni.
Ei siihen tarvita rekkarynnäkköä vaginan läpi.
Todellakin. Kysytään näin.
Onko naiskirjailijan elämä niin vaikeaa, kuin miltä se vaikuttaa?
Vaikeampaa.
Mutta minua ei pelota.
Kunhan saan pidettyä äitini elossa.
Eikö tehtävä pelota sinua?
Minua pelottaa menettää nainen, joka kasvatti minut.
Pelottaa, että syöpä valtaa hänen kehonsa ja lopulta päänkin.
Riistää häneltä hapen ja elämänhalun.
Minua pelottaa tämä maailma.
Ei minua pelota.
- Poikki! - Jumalauta...
Poikki!
- Pidä tauko. - Mitä?
Sinusta ei välity vieläkään tunteita. Se ei käy.
En ymmärrä, miksi hän puhuu niin paljon.
Häntä pelottaa ja hän on ollut tähän asti hiljaa äitinsä sairaudesta.
Miksi hän haluaa juuri nyt alkaa jauhaa...?
- Nämä repliikit selittävät. - Tiedän.
- Onnistuisin paremmin ilman niitä. - Mitkä repliikit sanoisit?
- En mitään. - Et mitään?
Ilman niitä ei ole tarinaa, pelkkää...
Haluan minä joskus repliikkejä, ohjaaja Olatta.
Toisinaan en. Se vähän riippuu.
Adam, olet lahjakas, mutta en jaksa vängätä. Turhautun!
Minäkin turhautun!
Haluamme samaa asiaa. Haluamme hyvää jälkeä nopeasti.
Meillä on valitettavasti rajoituksia.
Helvetin töykeää puhua toisesta...!
Vitut tästä!
Oli hauska tavata. Onnea pojan valmistujaisiin.
Häivyn täältä, helvetti.
Mitä, mitä, mitä?
Helvetin kutittava!
Olet tosi ihana.
- Haluan laueta. - Laukea vaan ja sitten...
- Minä laukean, kun laukeat sisääni. - Okei, kiva.
- Lasketko? - Joo. Viisi, neljä, kolme, kaksi...
Laukesit aikaisin. Odota. Kohta.
Haluan kuolla leijonan kidassa kanssasi.
Sitten voimme olla ikuisesti yhdessä. Jopa kuollessamme.
Sinun kuollessasi ja minun kuollessani.
- Haloo? - Häh? Joo.
Mitä?
Haluaisin kuollakseni, että joku sanoisi minulle noin. Runoutta.
Kaunistahan se on. Ja imartelevaa.
- Hyvä. - Joo.
- Mutta emmekö voisi käydä syömässä? - Joo.
En ole nähnyt sinua aikoihin. Aina jotain treenejä.
- Haluan olla vahva. - Tiedän.
Ja se on hienoa. Sinä olet vahva. Mutta minä...
Haluan leijonan kitaan kanssasi. Kuulostaa kivalta.
Kuulostaa lämpimältä ja jännittävältä.
Mutta etkö haluaisi joskus hakea ruokaa ja olutta ja jutella?
Olisihan se hienoa.
Tuollainen olisi ihanteellista.
- Tehdään sitten niin tänään. - Ei onnistu tänään.
Älä kysy, liian pitkä ja tylsä tarina.
Siitä muistinkin, että sinne on hirveän hankala päästä.
Jos menisin Uberilla-
- olisiko se hyvä idea, koska voisin meditoida matkalla?
Vai pitäisikö yrittää meditoida junassa?
Viimeksi kun yritin, joku tyyppi leveili vieressäni.
Se on vaikeampaa mutta ehkä parempi haaste mielelleni.
- Se on paljon tasaisempaa... - Häh?
Menenkö Uberilla?
Mitä?
Uber? Joo, menetkö Uberilla?
Kuuma sauva virtsaputkessani.
Ihan kuin siellä olisi piipunrassi.
Kova laki: virtsatietulehdus.
Ei naurata. Tuntuu kamalalta.
- Tämän sain märistä alkkareista. - Olet ällö.
Voitko tekstata sille lesbotutullesi, että haluan New York Magin juhliin?
Enpä tiedä, rakkoni on tulessa. Ei huvita hyödyntää kontaktejani.
Jada Pinkett Smith tekee kortteja. On coolia edes tietää siitä.
- Saanko edes jotain särkylääkettä? - Olisitpa kysynyt...
...pari tuntia sitten. Loppu.
Voitko kutittaa selkääni?
En.
Tiesitkö, että DeKalbin N/R-linja suljetaan?
Muistan, kun olin liikenneasiamiehen assistentti-
- ja B-linja suljettiin, tai niin ainakin väitettiin-
- mutta se kuljettikin vain pormestaria ja hänen homoystäviään.
- Anteeksi. - Luulenpa...
...että tiedät, kenestä puhun, mutta kuvittelepa mielessäsi tämä.
Juna täynnä homoseksuaaleja. En tuomitse. Salaa matkustamassa.
- Hullu juttu. - Voit vain kuvitella, mitä näin.
- Mutta tehtäväni oli olla hiljaa... - Aivan, olla vain hiljaa.
Oli hauska nähdä, Bobby. Kiitos, kun poikkesit.
Päivänjatkoja.
- Onko skonssissa rusinoita vai mitä? - Enpä kuule tiedä.
- Hei, Bobby! - Jessus sentään.
Bobby.
Bobby?
Henkilökohtainen mielipiteeni on, että meidän on jatkettava työntekoa.
Tarkemmin sanottuna sinun pitäisi.
- Se tekisi hyvää terveydellesi. - Niinkö?
- Pitäisikö unohtaa toipuminen? - Ei.
Kiva homma.
En halua syytellä, mutta sinusta on vähiten apua.
En halua loukata, mutta tuo oli aivan sairasta.
Kukaan ei syyttele sinua.
Desistä vain tuntuu, että olet ehkä vaikuttanut hänen takaiskuunsa.
En tiedä, miten tuo ei ole syyttelemistä, mutta jutellaan siitä.
Ajatus siitä, että olen saanut sinut jotenkin kehittämään riippuvuuden-
-on absurdi.
- Ei se ole absurdia. - Voi hyvä luoja!
- Kuuletko sinä saman kuin minä? - Ei hätää.
Annetaan Desin puhua loppuun ja sen jälkeen-
- saat kertoa, miltä sinusta tuntuu. Lupaan, että saat aikaa.
- Puhu sinä ensin. Sitten on vuoroni. - Olen miettinyt...
- Saanko ottaa vettä? - Ota vain.
Kaikessa rauhassa.
Jestas.
Hyvä.
Kuten olin sanomassa, olen ehtinyt miettiä tätä paljon.
Kannan täyden vastuun tilanteestani.
Mutta sinä olit rinnallani koko ajan.
Olit kumppanini, muttet huomannut minua.
Huomasit vain kullin. Tai äänen.
Tai kitaran. Tai levytyssopimuksen.
Sinulla oli mielikuva minusta, muttet nähnyt minua ihmisenä.
Ja minä, jumalauta, rakastin sinua.
En ollut kuten kaverisi, Hannah ja kumppanit.
He hokivat, ettet välitä ympäristöstä tai että runosi toistavat itseään-
- tai pyörittelivät silmiään sinulle. "Tuo on niin Marnieta."
Rakastin... Rakastan Marnien juttuja.
Olin mukana täysillä.
En vain pärjännyt itseni kanssa.
Ja sinä pahensit asiaa.
Kun minulla oli vaikeaa, sulkeuduit.
Kävelit pois, luovutit.
Minäkö sulkeuduin? Minäkö luovutin?
Tajuatko, miten rankkaa tämä on ollut minulle?
Kroppani on mustelmilla, koska joudun käymään hierojalla stressin takia.
- Oletko tosissasi? - Olen.
Kuulitko, mitä hän sanoi? Käänsit hoitoni koskemaan sinua.
Niin sinä tosiaan teit.
On selvää, että narsismisi on vahingollista Desin toipumiselle.
Voinko sanoa vielä jotain? Siivoa oma puolesi, Marnie Marie.
Pidä oma puolesi puhtaana, Marnie Marie.
Tyypillisiä piirteitä sosiopaatti- lapsilla ovat empatian puute.
- Jep. - Eläinten vahingoittaminen.
- Syyllinen. - Tulipalojen sytyttäminen, ilkivalta.
Tein niin paljon näitä juttuja.
Adam, taisin olla lapsena sosiopaatti. En ole enää.
Mutta olen oikea ihme.
- Pitää kirjoittaa essee itsestäni. - Otin loparit leffasta. Perkele!
Mitä helvettiä menin tekemään?
Pyydä anteeksi. Itäeurooppalaiset eivät säiky vähästä.
En kestä tällaista enää. Odottelen, että pääsen toisten pelinappulaksi.
Ihan perseestä!
Käsken agenttini ottaa minut pois listoilta. Olen raivona, jumalauta!
Tiedän, rakas.
Saatko pitää nuo farkut?
Et sinä tiedä. Voit tehdä työtäsi ilman kokonaista paskapääjoukkoa.
Sinulla on vain yksi psykopaatti analysoitavana.
Sinä, vai?
Tämän takia sinun pitäisi tehdä oma leffasi.
Olet taiteilija!
Minä osaan tukea psykologisesti taiteilijaa.
Ei leffaa tehdä noin vain. Tarvitaan rahaa, eväitä...
Olet tosi tylsä.
Saamme kaiken järjestymään. Rahaa kasvaa oikeasti puissa.
Tsekataanpa.
"Elokuvan tekeminen."
Paljon tuloksia.
Hitto, miten rankkaa.
Kesken kiireisen työpäivän hän kuukahti noin vain.
Jep. Josen mukaan hän oli lyönyt päänsä pahasti.
Kurja fiilis.
Hän yritti kertoa jotain tarinaa Ed Kochin homojunasta.
Mutta tein töitä. En voi kuunnella kaikkia samaan aikaan. Pää räjähtää.
Riippuu, ketä kuuntelee.
Mitä tarkoitat?
Kauanko olit valtuustossa? Kolme kuukautta?
Sitten jatkoit taas timmien mimmien tapailua ja unohdit kuolevaisuutesi.
Olen huolissani sinusta.
Olet fiksu, mutta prioriteettisi ovat ihan hevonkukkua.
Oletpa itse esimerkillinen.
Vihaat vaimoasi ja työtäsi. Iloitset vain tyhjistä tölkeistä.
Ilmaista rahaa!
Alat käydä hermoilleni, Herm.
Teen kovasti hommia sinun ja yrityksen eteen.
Ja sinä väität minua turhaksi?
Tehtäväsi ei ole arvostella minua, jos en anna Bobbyn länkyttää.
Kuka sinusta ylijumalan teki?
- En minä luule olevani Jumala. - Hyvä.
Koska Jumalaa ei ole.
Röyhkeä mielipide. Onnea vain.
Olen ollut rinnallasi joka vaiheessa. Musiikinteossa-
- epäonnistuneessa käsikirjoitustyössä, kommunismissa-
- kunnanvaltuustossa. Nyt otat rennosti, ja se on varmaan syytäni.
Kuule, tämä on ollut rankka päivä. En jaksa tätä nyt.
Niin herkkä ja äkäinen. Älä viitsi, Ray-Ray.
En sano sinua turhaksi. Hukkaat vain potentiaalisi.
Menen kotiin. Missä helvetissä se onkaan.
- Hei, äiti. - Heippa.
Laitoin fitnessvideon pyörimään. Löydän uusia lihaksia.
Se on mahtava treeniohjelma. Jatkan taas, kun polveni paranee.
- Minulla on taas verta pissassa. - Taasko? Näytä.
- Sori. - Sinun pitää mennä päivystykseen.
En halua. Deadlinea pukkaa.
- Hannah, mene nyt. - Hyvä on.
Kukaan ei tee leffoja oikeista ihmisistä.
Siihen tarvitaan meitä. Sen pitää olla raakaa ja rehellistä.
- Aitoa ovat oikeat tapahtumat. - Aivan. Kaivetaan totuus elämästämme.
Vaikka se tekisikin liian kipeää.
Aivan.
Adam. Kuten meidän kahden juttu.
Kuten meidän ja Hannahin juttu.
- Ei... - Kylläpäs!
- Ei se käy. - Miten niin?
Täydellistä. Kyse on suhteista, lojaaliudesta-
- ja petoksesta. Se on raakaa ja totta.
Se voisi olla meille puhdistavaa.
Se auttaisi vapauttamaan meidät tästä sotkusta!
- Aivan, aivan... - Niinpä.
Hikoiluttaa hirveästi.
Se voisi toimia.
Se selittää kaiken ihmisluonnosta. Miten aina satutamme toisiamme.
Se kuvastaa sotia, suuryrityksiä ja uskonnollisia konflikteja.
Jes!
Jessus.
Saatamme olla neroja, jumalauta.
- Hetkinen. Se on kuvattava. - Jep.
- Mustavalkoisena. - Ei.
- Liikaa? - Joo.
Liu'un.
- Ei, helvetti. - Hittolainen.
- Et ehkä muista minua. - Muistan minä.
- Miten menee? - Hyvin.
Olen nyt yksityispuolella, mutta teen joskus vuoroja täällä.
Jaloa auttaa vakuutuksettomia.
Yritin rekisteröityä Obamacareen, mutta sivusto ei toiminut.
Minä hoidan asian.
Minulla on virtsatietulehdus. Saan niitä jatkuvasti.
Tarvitsen ciproa, pyridiumia tai kodeiinia, jos olet fiinillä päällä.
Virtsastasi tosiaan löytyi tulehdus.
Tule jatkossa vähän aiemmin käymään, ennen kuin oireet alkavat.
Joskus on vain hankala määritellä, onko kyse tulehduksesta.
Mikä on pelkkää elämää ja mikä on tulehdusta?
Tällaisia minä pohdin.
En tiedä, käytkö pissalla yhdynnän jälkeen, mutta se voisi auttaa.
Ja olet raskaanakin.
- Tiedätkö sen? - Nyt tiedän.
Halaus tuntuu väärältä. Minä taidan...
Tiedätkö, kuka on isä?
Hän on vesihiihto-ohjaaja, jota tuskin näen enää koskaan.
Hän ilahtuu.
Tuota...
Abortin joutuu maksamaan itse, mutta voin viedä sinut klinikalle.
Joku ystäväni voi hoitaa sen.
Miksi luulet, että haluan abortin?
Oletko tosissasi?
Kiitos avustasi. Käytän vanhentuneita antibioottejani.
Miten Hermie kehtasi syyttää minua sellaisesta?
Julkeaa. Mitä hän on muka tehnyt?
Hän on hukannut 25 vuotta enemmän.
Ehkä hän on siksi niin ankara. Ei halua, että sinulle käy samoin.
Eikä käykään. Ikinä.
- Okei. - No niin.
Okei.
- Vitut. Minusta tulee samanlainen. - No...
Olisiko se niin kamalaa?
Hänellä on vaimo ja yritys ja tuhannen onnenkeksin viisaus.
Ehkä sellainen olisi ihan okei.
- Ehkä hän haluaa, että saat enemmän. - Niin.
Helvetti sentään. Totta.
Sitähän hän juuri haluaa. Että olen parempi versio hänestä.
- Käyn pyytämässä anteeksi. - Hyvä.
Ehkä minun on tosiaan aika tehdä muutoksia.
Ehkä pitäisi tehdä jotain aitoa.
Jotain, minkä ihmiset muistavat.
- Ai, niin kuin tappaa itsesi? - Mitä?
Anteeksi, kuulosti ihan siltä.
- En aio tappaa itseäni. - Okei, hyvä.
- Haluatko sinä tappaa itsesi? - En.
- Jutellaan tästä myöhemmin. - Hyvä. Tai ei.
Sepä eteni äkkiä.
- Hei. - Hei.
Tulimme juttelemaan luovasta projektista.
- Kyse on elokuvasta. - Niin.
Se kertoo meidän kolmen dynamiikasta, joka on kehittynyt jo vuosia.
Se on kipeä aihe, eikä sinun tarvitse vielä päättää.
Emme ole vielä niin pitkällä.
Haluamme vain, että mietit, miten antoisa aihe se on elokuvaksi.
Mieti sitä tarinaa.
Toivomme tosi kovasti-
- että annat meille luvan jakaa sen maailman kanssa...
- ...ja purkaa tyylikkäästi... - Se on eräänlainen paketti.
Niin, no.
Tehkää, mitä haluatte.
- Hei. - Hei, entäs ne juhlat?
Ihan paskaa. Vanhoja homoja valittamassa kiireistään.
"Ehdin oopperaan vain viikonloppuisin." Hyvä homma.
- Kävitkö päivystyksessä? - Joo.
- Saitko lääkkeitä? - Joo, olen kunnossa.
Saitko jotain kipuihin?
Tunteettomat paskapäät.
Tulehan.
Laita pääsi syliini.
No niin, tyttöseni.
Anteeksi, että käytän pitsakättäni.
Sotken tilannetta entisestään.
Hermie! Oletko sinä siellä?
Avaan oven, senkin kuuro!
Tulen sisään!
Hermie?
Hei.
Hermie?
Herätys, minulla on asiaa.
Hei. Hermie.
Hermie. Hei!
Herää, jumalauta!
Hei! Hermie!
Suomennos: Sonja Lahdenranta www.sdimedia.com